Rome - Del 3 "An Owl In A Thornbush"
- Hva er galt, mor? - Ruinert!
Den idioten har ruinert oss alle. Vi blir tvunget til å forlate Rom.
Cæsar har gått over Rubicon. Han har entret italiensk mark med sin armé.
Det er et utrolig forræderi. Og med en eneste legion.
Det er ikke bare forræderi, men selvmord også.
Var det noe mer, domina?
- Har du hørt? - Mmm... Snedig.
Det er en tåpelig ting å gjøre. En legion!
Jeg lurer hva han tenker på.
Jeg husker en veldig gammel sjøulk, en Liburian...
Glem det! Hva skal vi gjøre?
Jeg har allerede gitt ordrer om at mine legioner skal samles.
- Og du kommer til å knuse ham? - Uten tvil! Stakkaren er død.
Ta det ubianske kavalleriet og speid ved alle veier og befestninger mellom oss -
- og byen. Fortsett til dere møter på motstand. Om dere møter på sivile -
- så lever denne kunngjøringen.
Om dere ikke møter på noe motstand kan dere fortsette til forumet og -
- spikre fast den på senatets dør.
Plyndring og nedbrenning er forbudt.
- Noen spørsmål? - Ingen, Sir!
Da var det alt.
- Hva er det som gjør Vorenus så dyster? - Han er catonier, han synes at vi -
- begår en fryktelig forbrytelse og at gudene vil straffe oss.
- Han kan ha rett. - Det er en forbrytelse om vi taper.
- Om vi vinner, er det ikke det. - Jeg tar bare det som rettmessig er mitt.
- Tror du at vi kan stole på ham?
Han er trofast til 13:e. Han skulle følge ørnen opp i Plutos anus.
Jeg ba deg om ikke å komme hit.
- Jeg måtte få se min sønn. - Du har sett ham, nå kan du gå.
Og hold deg borte.
Hjelp meg, Niobe. Jeg blir gal.
- Du kan ikke forlate meg. - Det gjør jeg.
Jeg gir ikke opp, tro ikke det.
Du elsket meg en gang, du kommer til å gjøre det igen.
- Jeg elsket deg aldri. - Lyv for deg selv om du vil, men ikke for meg.
Du ser kanskje aldri din mann igjen, det innser du vel?
- Han og de andre er dødsdømte. - Det vet du ike.
Alle vet det.
Kanskje det, men jeg har avgitt et løfte.
Gå.
Jeg sverger, om du ikke går...
Det er ok, han er på vei til å gå.
- Du lovet å ikke treffe ham igjen. - Jeg ville ikke ha ham her.
- Jeg ba han om gå. - Det så ikke slik ut.
Du kan fortelle sannheten for far, det er ikke din feil.
- Aldri, du har sverget... - Du trodde at han var død, -
- han kommer til å forstå. - Han dreper oss alle.
Du sier ofte at du har en god hånd med kvinner.
Det er ikke tomprat, heller. Fra Narbo til Thebe roper kvinner mitt navn.
Jeg har ikke behov for din samleieviten, jeg er mer nysgjerrig på følelsene deres.
Jeg er rette mann å spørre.
Min kone, hun...
Du hørte hva hun sa, hun hater meg.
- Hva er spørmålet? - Hvordan jeg får henne til å slutte å hate meg, så klart!
Det er ikke åpenlyst. Jeg trodde at du fikk henne til det med vilje.
Det var ikke hensikten, hvorfor skulle jeg gjøre det?
Ikke vet jeg. Det er du som er den smarte, det kan finnes 1000 anledninger.
Jeg elsker henne. Jeg vil at hun elsker meg også ellers er jeg bare -
- slaven hennes og det kan jeg ikke tolerere.
Hva betyr følelsene hennes om vi likevel dør innen ei uke?
Vi kommer til å gjøre det, men hvem vil hedre meg når jeg er borte?
Hvem betaler Procerpina og Pluto for mitt opphold? Hvem heller vin på graven min?
Om det går så långt, så tar jeg hånd om det. Det er det minste jeg kan gjøre.
Takk... men det er ikke samme sak.
Forresten så vil du også være død.
Jeg tenkte å ha en liten fest i kveld og jeg vil at du...
Har du parfyme på deg?
- Bare en skvett. - Den er avskyelig.
Hestemøkk passer deg mye bedre. Du må sørge for at flere menn står -
- vakt utenfor når mine gjester ankommer. - En fest? Er det lurt?
- Parfyme og råd... Hva blir det neste? - Jeg mener bare at Pompeius pøbel -
- er ute etter blod. Det er bedre å ligge lavt. - Ligge lavt? Jeg er ingen -
- øgle, jeg vil ikke bli skremt. - Som du vil.
- Det vil koste ekstra. - Du er allerede betalt nok.
Flere menn koster mer.
Jeg vil be Castor snakke med deg.
- Jeg vil ikke ha mer penger. - Hva vil du ha da?
Du vet hva jeg vil ha.
- Noe i den stilen. - Du glemmer din plass.
Min plass er hos min familie. Si bare fra så går jeg til dem.
Gjør en god jobb, så skal jeg... -
- sørge for at du blir ordentlig belønnet.
Takk, domina!
Pompeius fortropper. Hans legioner er ikke langt bak.
Vi og 13:e kommer til å henge på kors innen markedsdagen.
Takk og lov at min far ikke levde lenge nok til å se sin sønn dø som forræder.
- Best å dø nå da. - Vent! Vi er ikke her for å slåss.
Vi har ordrer om å fortsette så lenge vi ikke møter på motstand og det skal vi gjøre.
Hvorfor ikke? Karene er klare, ikke sant?
- Kom igjen! - Ikke noe slossing!
Nei! Ikke slossing! Forbannede idiot!
Former og forsvar dere!
Husk treningen deres!
Cæsars speidere er bare 30 mil fra Rom.
Han holder veldig god fart.
Ettersom han har så få menn blir det lettere å holde et høyt tempo.
Han leder ingen armé, snarere en bevæpnet tropp. Det er -
- veldig uvanlig. Til og med uetisk. Ved gudene; det er ikke engang krigssesong.
Han tenker vel ikke å angripe selveste Rom?
- Jeg tror det er akkurat det han tenker. - Hvordan kan han engang tenke seg seier?
Problemet er at akkurat nå har vi bare tre legioner til byens forsvar.
- Det skal vel holde? - Normalt sett, men de fleste er nye rekrutter -
- akkurat som de som rømte fra speiderne.
- Resten er Cæsars gamle menn; upålitelige. - Rom står uten forsvar!
Mine legioner forbereder seg så fort de kan.
Men det tar minst 4 dager å samle sammen en styrke kapabel til å forsvare staten.
Cæsar er to dager unna.
- Du er ikke langt fra sannheten. - Hva gjør vi nå?
Vi må gå til retrett, en TAKTISK retrett.
- Forlate byen? Har du blitt gal? - Snakk ikke til meg med det tonefallet.
Venner, hold dere til saken. Finnes det ikke noe alternativ til retrett?
Nei. Vi drar tilbake til Corfinium, og samler legionene der.
Når de er samlet og klare tar vi helt enkelt tilbake byen.
Cæsar kan ikke håpe på forsterkninger før våren.
Italias byer kommer til å stenge sine porter. Vi får et uangripelig overtak!
Så dette er ikke et nedverdigende nederlag, men en skjelden form for seier?
Ro deg ned, Cato. Du forstår deg ikke på militære anliggender, ellers skulle du innse -
- at det her er et perfekt trekk.
Du har tapt Rom uten å engang ha trukket sverdet ditt. Du har tapt Rom!
Pompeisk avskum ved døren vår! Det er utålelig!
Hadde det ikke vært for Timon og hans menn skulle de ha brent ned huset.
- Så energiske er de ikke. - Det her opprøret har vendt alle mot oss.
Jeg sverger: Om Cæsar var her nå skulle jeg knivhugge han i halsen.
- Han har ruinert oss. - Jeg er ikke så sikker på det.
Jeg kan tenke meg at Pompeius svake stilling er misvisende.
Tenke, det er alt du gjør, dumme guttunge!
Alle våre venner har forlatt oss! Vi i Julii-familien er som spedalske.
Nå skal vi ikke overdrive. Ikke alle venner har sviktet dere.
Og det skal huskes. Dere er gode, lojale mennesker.
Det er veldig fristende å svikte Caesar. Men å gjøre det nå...
Det skulle se ut som om vi bare følger en trend.
Bli her og vokt huset. Men tro ikke et øyeblikk at vi ikke kommer tilbake.
Vi er tilbake senest ved månedsskiftet.
Og de som ikke har gjort sin plikt får betale med sine liv.
General. Eskorten Deres er klar.
Gnaeus?
Durio, er eskorten klar? Da drar vi avsted.
- Make. Skattkammeret? - Ja, naturligvis.
Durio!
Dere må sikre så mye av gullet i skattkammeret som mulig.
Ta med deg en gruppe og åpne hvelvet.
Dere har dårlig med tid, så gjør det dere kan.
Nå later vi at vi er Odysseus og hans venner når de smyger ut av kyklopens grotte.
Vi må være stille som små mus.
- Jeg er lei for alt dette. - Si ikke så. Jeg har ingenting i mot litt spenning.
- Alt vil bli bra, det garanterer jeg. - Det har jeg ingen tvil om.
Da rører vi på oss. Og vær stille.
Det var jo bra; I stedet for å leve i skam så kommer vi til å bli voldtatt, -
- mishandlet og lemlestet av en gal folkemasse.
De villdyrene lar dere nok ikke passere. Dere får bli her i natt om dere vil.
Det gjør vi gjerne, takk.
Vent! Det er feil vei! Veien til Appia går til høyre.
- Vi skal ikke til Appia. - Hva?
Den beste måten å gjøre en kvinne fornøyd, er en fiendes varme, slående hjerte.
Kvinner sier at de ikke liker det, men det gjør de. Det gjør -
- dem like våte som oktober.
Om ikke det fungerer, så prat med henne.
- Prate? Om hva? - Det spiller ingen rolle.
Det handler om tonefallet i stemmen din.
Lat som om du sadler en lettskremt hest. "Såja... shh... så så..."
- Du vet, sånne saker. - Er det alt?
Hva mer?
Jo, si at hun er vakker. Hele tiden.
Si det hver gang du ser henne. Til og med når hun ikke er det.
Og mer?
Veldig viktig: Når dere har samleie, finnes det et punkt, rett overfor hennes vagina, -
- den er som en knapp. Ta deg av den knappen, så åpner hun seg som en blomst.
Hvordan vet du dette om henne?!
Alle kvinner har en! Spør hvem som helst.
Her! Opp med deg.
Jeg dreper Octavia og Merula tar hand om meg men om hun ikke klarer det og -
- jeg tas levende så får du gjøre det.
Og du må ta livet av deg selv, det ville ha vært upassende om du overlevde.
- Jeg kan ikke forestille meg noe annet. - Octavianus, hvem vil du skal drepe deg?
- Jeg er gammel nok til å ta vare på meg selv. - Min modige, lille mann.
- Servilia, kan mitt folk hjelpe deg? - Takk, men vi klarer oss nok selv.
Mor, jeg ser helst at det ikke er du som dreper meg.
- Hvorfor det? Du er vel ikke sint fremdeles? - Er det en ordre?
- Det føles som om du aldri har hørt etter... - Cerberus hyler etter oss og -
- fremdeles plager du meg med dine følelser! - Om du hadde latt Glabius og meg...
Alltid Glabius! Jeg spytter på ham! Jeg pisser på det vraket!
- Bra, mor. Dø som du har levd! - Hør etter!
Jeg diskuterer ikke med deg. Castor, skjær halsen av Octavia før meg.
Castor, la mor gjøre det. Jeg vil ikke nekte henne en siste glede.
Hør etter!
Konsul Pompeius Magnus har forlatt byen.
Han befaler alle adelsmenn om å gjøre det samme.
De som blir igjen vil anses som fiender av Rom.
Så har du hørt?
Det der hjelper ikke. Om noen vil ta seg inn så gjør de det.
Hjelp oss er du snill.
- Så din mann kommer tilbake likevel. - Det virker slik.
- Du høres ikke så glad ut. - Visst er jeg glad, han er min mann.
Om du sier det så.
Unnskyld. Jeg pratet bare... Jeg prater for mye.
Jeg vet ikke, Rissa.
Jeg gjør mitt beste for å elske han.
Men jeg vet ikke om jeg vil att han skal komme tilbake.
Jeg skulle ikke tro det om jeg ikke hadde sett det selv: Pompeius menn holder -
- på å forlate byen. Halve senatet rir vekk.
En komisk syn, uten tvil.
Vi sitter i en forbannet ubekvem situasjon.
Om vi blir, er vi for Cæsar og opprøret.
Om vi reiser er vi med Pompeius.
- Det finnes ingen mellomting. - Så, hva gjør vi?
Cæsar er vår venn, men det han gjør...
Jeg vet ikke.
Du må bestemme deg.
Pompeius... Vi må gå med Pompeius. Republikken er viktigere enn vennskap.
- Er du enig? - Det er din avgjørelse.
Da blir det Pompeius.
Vi har ingen tid å miste. Be alle om å gjøre seg klar til å reise.
- Jeg drar ingen steder. - Hva mener du?
Jeg har ventet i åtte år på Cæsar. Jeg kan ikke dra nå.
- Du kan ikke bli. Ikke om jeg drar. - Selvfølgelig kan jeg bli.
Mor, alle som blir er fiender av Rom. Pompeius har kunngjort det.
- Kanskje Cæsar seirer. - Ja, kanskje han styrer i Rom i ei uke, -
- en måned eller et år. Men så kommer en annen ambisiøs mann til å drepe ham-
- og ta hans plass. Da blir du elskerinnen til en død tyrann.
- Vi vet hva som hender med slike. - Det er opp til gudene, jeg kan ikke noe -
- for at jeg elsker han. - A va, mor!
Du er blindet av lyst, jeg kan skaffe deg en bra syrianer -
- på markedet og få alt overstått.
Det er best at du går nå. Vær ikke sint på meg.
Vi kan være adskilte i lang tid.
- Adjø, mor. - Adjø, elskling.
Din datter har gått.
- Når då? - Nå nettopp. Jeg har bedt en gutt om å følge etter henne.
Jeg skal sette en stopper for dette tullet.
Hent mennene dine.
Nå!
- Hvorfor har du ikke forlatt byen? - Jeg kunne ikke dra uten -
- å treffe deg. - Men det er ikke trygt for deg. Alle vet at du er med Pompeius.
Vær ikke redd. Jeg er borte før soloppgangen.
- Det er alt jeg har. - Takk, men dette er ikke et ran.
- Atia! - Du får et øyeblikk, dersom det finnes guder du vil prate med.
- En tjeneste: La mine menn leve. - Beklager, men jeg har mine ordrer.
Gi meg sverdet ditt.
Hva er de egentlig? Stjernene...
Stjernene er hull i himmelsfæren som lyset fra himmelen skinner gjennom.
- Hvor store er hullene? - Store. De ser bare små ut ettersom de -
- er 100-vis av mil fra oss. - Store nok for et menneske å gå igjennom?
Jeg antar det.
- Men et menneske kan ikke ta seg opp dit. - Jeg ser ikke noe hinder.
- Hvordan da? - Han kan holde fast i en kjempefugl.
Det fungerer ikke slik. Det er filosofi, det er vanskelig å forklare.
Numa, det der er ikke nødvendig. Kjære, stå opp.
Det trengs ingen formaliteter her, ikke mellom gamle venner som oss.
Tusen takk, Atia. Vi ber ydmykt om beskyttelse hos Deres familie.
Dessverre finnes det de som sier at jeg er med i Pompeius selskap.
- Er du ikke det? - Alle i Pompeius selskap har reist.
Dere blir kun av redsel for at deres fabrikker skal plyndres.
- Jeg forsikrer at det ikke er sant. - Castor...
- 5000 dinarer. - Så mye?
- Nå skal vi ikke bli vulgære. - Jeg skal snarest ta hånd om det.
Hvor er din mann, Durio? Han er forsinket.
Durio er den beste mannen jeg har, han vil ikke mislykkes.
Hva har hendt? Hvordan skal vi betale legionene, gi dem mat?
Jeg vet ikke. Du gneller som et kvinnfolk, Cato. Durio kommer til å -
- returnere med mer en tilstrekkelig gull.
Vi vil være tilbake i Rom innen våren, så ikke uroe deg mer.
Det er ikke logisk, vi burde ha blitt stanset nå. Hvorfor er Rom uforsvart?
- Karene våre må ha skremt dem bort. - Republikkens soldater rømmer ikke, -
- det må være en strategi eller et knep. - Det er et bra knep i så fall.
Om ikke gudene ha overgitt Rom. Om Mars så på skulle han ikke tillate slik en skam.
- Kanskje han var på do, og gikk glipp av det. - Denne mangelen på respekt har ført oss hit.
Om ikke gudene respekteres, hvorfor skulle de da hjelpe oss?
Fremdeles ingen tropper.
De burde ha angrepet flanken vår. Kanskje disse gjeterne vet noe.
- Salve (vær hilset), medborgere. - Kaptein.
Kommer dere fra byen? Hvordan står det til der?
Dere er Cæsars menn. Lykken skrever beina for dere. Pompeius har rømt.
- Byen er deres. - Hvorfor skulle Pompeius rømme?
Dere var for raske for ham. Han kunne ikke samle troppene sine raskt nok.
Han har gått til tilbaketrekning sørover, sammen med senatet.
- Der ser du, du tok feil for en gangs skyld. - Nyt deres seier, karer.
- Hvor mye vil du ha for for jenta? - Ikke til salgs.
- Hva har dere i vognen? - Hvete.
- Vis oss, soldat. - Det finnes ingen soldater her.
Da tok jeg feil. Dere har alle soldatstøvler så jeg antok at dere var soldater, men -
- jeg har tydeligvis feil. Hvorfor skulle ni soldater vokte en hvetevogn?
Jeg behøver ikke vise deg noe.
Min trofasthet for alltid, domina.
Jeg vil ikke tvile på deg, Proculus men -
- det er en evighet siden jeg så deg på skatteinnsamlingene.
- Du har kanskje vært syk, er det struma? - Struma, som De sier.
Fete, grådige menn utsettes ofte for det.
Jeg skal drepe en ugle for din gode helses skyld.
Snakk fornuft, menneske!
Hva er dette for avskyeligheter? Å slepe et lik til ærlige menneskers dører?
Se nå hva dere har gjort!
Byen er ubevoktet. Så det er sant, republikken har falt.
Fremdeles har vi himmelen over oss og marken under oss.
Gudene har ikke hastverk, de tar seg god tid for å plage oss.
Skal vi se etter hva som er i vognen og befri jenta?
Vi følger ordrer og fortsetter til vi møter på motstand.
Du skal gjøre din plikt!
Du er en ond jævel, det er problemet ditt. Det finnes ingen som kan elske deg.
Du kan prate så fint du vil til Niobe, men til ingen nytte. Hun tror deg ikke!
Endelig våkner du. Jeg var urolig. Vann?
- Mitt stakkars barn. - Så det var ikke en drøm?
- Glabius er død. - Ja, det er han.
Jeg er lei meg.
- Hvorfor ser på meg på den måten? - Hvordan da?
- Som om jeg... - Hadde du?
- Hvordan kan du spørre om slikt? - Hadde du?
Det hadde jeg ikke! At du engang kan tenke deg noe sånt...
Se på meg!
Jeg sverger ved alle mine forfedre at jeg ikke hadde noe med Glabius død å gjøre.
Hvem tror du gjorde det, mor?
Gatene er fulle av lik, det kan ha vært hvem som helst.
Dette er Gaius Julius Cæsars ord, avkom av Venus, hovedkonsul -
- i Gallia og leder for de nordlige styrkene.
Medborgere: Jeg har returnert til Italia med den hensikt å kreve inn mine lovlige-
- og moralske rettigheter. Jeg ønsker ingen urettmessig makt.
Jeg kaller ingen for fiende, dersom han ikke utgir seg for å være det.
Men, ingen av deres eiendom skal krenkes og personer skal forbli uskadd -
- så lenge deres opposisjon er fredelig. Videre skal de som har stridet mot meg -
- og som nå angrer dette, bevilges amnesti. De som derimot fortsetter å bruke -
- vold for å motsette seg mot meg, skal få den behandlingen de fortjener.
Under beskyttelse av Jupiter Capitolinus, er detta Gaius Julius Cæsars ord.
- Hva gjør du? - Jeg har gjort min plikt og jeg har -
- syndet nok. Jeg trer fra.
- Det er desertering! - Jeg er en forræder og rebell.
- Hvorfor ikke desertør også? - Du kan ikke forlate 13:e!
Adjø, Pullo.
Til Venus, fødselsgiveren (kjærlighetens gudinne), gir jeg dette offer.
Jeg er Lucius av Voreniun-klanen, tidligere centurion i 13:e legionen.
Jeg har ei kone. Hun heter Niobe.
Venus, la henne elske meg slik jeg elsker henne.
Jeg gir mitt blod for at det skal inntreffe.
Beklager, det var ikke meningen å skremme deg.
Du er veldig vakker.
Jeg har innsett at det er på grunn av uvitenhet jeg ikke har behandlet deg -
- slik jeg burde, jeg burde behandle... - Kjære, si ikke slik.
Når vi giftet oss var du bare 13 somre og snart var jeg borte.
Men nå er du kvinne. Og jeg vet ingenting om kvinner.
Soldatlivet er alt jeg kjenner til.
Og det er ikke anvendelig.
Jeg har vært bitter, mistenksom og kald.
Men jeg er ikke laget av stein.
Jeg kan forandre meg.
Jeg sverger ved mitt barnebarns liv att jeg kan forandre meg om du vil det.
Kjære, si om du ikke vil det så forlater jeg deg uten harm.
- Det er jeg som har gjort feil. - Hvordan da?
Jeg er...
Jeg har ikke vært...
Fortiden er ferdig.
Vi begynner på nytt.
Jeg applauderer Dem.
De er i gang med å gå inn i Rom som en blodig erobrer og fremdeles -
- er De like rolig som en kopp vann. - Jeg er glad for at det ser slik ut.
Gracchus! Noe mer muntert!
Tekstet av: tosk